# Кандагар

Николай Павлович Чабан

Стихотворение написано в самолёте "Ил-86" по пути с Кандагара в Ташкент (улетал насовсем). 70-я бригада как раз вышла на боевые. А мне пришлось уезжать...

"КАНДАГАР".


Кандагар...

Така страшна, немилосердна спека.

Повсюди нас чекала небезпека!

Знову обстрiл "душманами" колони.

Знову пiдрив, з вiдлунням у скелястi гори.


Кандагар...

Тво╖ скалiченi пiдривами дороги...

Розваленi будинки... Мовчазнi пороги

Осель, в яких життя ледь тлi╓...

Кожний жилець яких про тишу тiльки мрi╓...


Кандагр...

Та "Чорна площа", що смертю знаменита...

Що кров*ю нашою немов з небес полита...

I тi "дували", за якими смерть ховалась...

Життя солдатське не одне там обiрвалось!


Кандагар...

Дорога з "Площi" аж до "ГеСееМа"...

╥╖ проскочити - то вже страшна проблема!

З гранатометiв там по нас стрiляють!

Вантаж "Двухсотий" часто поповняють!


Кандагар...

Чорна хмара з пустелi повзе, як оптичний обман!

Знову ворог пiсками веде в Кандагар караван!

"Елеватор", "Даман" i район "Панджва╖"...

Смерть нещадну знайшли там друзi мо╖...


Кандагар... Кандагар... Кандагар...