# Рiдна моя, мамо

Николай Павлович Чабан

Сколько слёз пролили наши матери, наши родные... Мы поняли это только тогда, когда возвратились из-за речки. Поклонились соим родным...А сколько не возвратилось. Как им быть, не попросившим прощенья?

"РIДНА МОЯ, МАМО".


Мамо. Рiдна моя, мамо.

Я вже далеко вiд оселi.

В чужiй кра╖нi. За "Салангом".

Де гори, спека i пустелi.


Я знаю, що нема╓ в тебе сну

З тих пiр коли по╖хав я "за рiчку".

З тих пiр ти посивiла враз.

Не засипа╓ш кожну нiчку.


Щоб повернувся я додому

Ти Бога молиш, щохвилини.

Я повернуся, мамо, i побачу

Зеленi нашi полонини.


Я обнiму тебе i сам заплачу.

Промовлю тихо, - Я з тобою.

Нiхто нас не розлучить бiльш

Несправедливою вiйною.


Бог допомiг нам! Та молитва,

Яка злiтала з вуст тво╖х,

Бар*╓ром стала перед смертю!

Сина залишила в живих!