# Ти пам*ята╓ш?

Николай Павлович Чабан

Песня посвящается всем живым,кто возвратился домой.

"ТИ ПАМ*ЯТА╢Ш?"


Цiною кровi захистити,так назива╓му свободу,

Тебе вiдправили у пекло... В чужу кра╖ну,до народу,

Що не чекав вiд нас нiчого.I не просив про допомогу.

Йдучи на цю страшну вiйну ти свято вiрив в перемогу.


ПРИСПIВ:

Ти пам*ята╓ш,мiй товариш,останнiй бiй i ту пору,

Коли серед димiв пожарищ ми проклинали ту вiйну.

Ми всi надiялись на краще, життя без куль i свисту мiн.

Без кровi... Гибелi... Юначе!Воно прийшло, як ти й хотiв!


Дика краса i син╓ небо...Чужа кра╖на... Кишлаки... Дували...

Нещадне сонце у зенiтi... Пiсок...Пустинi...Перевали...

Трiск автоматiв... Вiй снарядiв...Хвилини спокою не знали.

Смерть безпощадна друзiв наших, яким ми очi закривали.


ПРИСПIВ.


Аллах i Бог зiйшлись на небi! А на Землi - кривавi скелi!

Пiсок, мов сито, там фiльтру╓ гарячу кров! Вiн не раху╓,

Чия то кров, чи╖ то долi зiйшлись мов блискавки в двобо╖.

Кого чека╓ рiдна мама... Кого чека╓ смерть кiстлява...


ПРИСПIВ.


Гелiкоптери, мов сороки, вiдмiрюють короткi строки

Життя всiм тим, хто в нас стрiля╓. Чи свою землю захища╓?

А нам те хто життя вiдмирить? Хто нашi душi полiку╓?

Хто горе батькiвське загладить? Чи та зозуля, що ку-ку-╓?


ПРИСПIВ.


Лiтак принiс тебе додому...До милих серцю журавлiв.

Але не всi побачать ниви, плакучi верби i батькiв,

Батькiв, яких зiгнуло горе... Сестер, коханих i братiв...

Враз посивiвших i пониклих, рiдненьких наших матерiв.


ПРИСПIВ.