# Воспоминания

Николай Павлович Чабан

Воспоминания.Давят и по настоящее время...

"СПОГАДИ"


Пройшли роки.Вже посивiли скронi.

Все рiдше згадуються днi,

Коли вставав ти по тривозi...

Час проимайнув - неначе в снi.


Новi проблеми,бiльш болючi,

Оточують щоденно нас.

Житла нема...I як дивитись в очi

Дружинi,дiтям?Як на ноги встать?


Не раз звертався ти по допомогу...

А вiдповiдь,здебiльш,була одна:

"Не я вас посилав у ту кра╖ну".

А ти ж не винен,що була вiйна!


Не винен в тому,що осколок клятий

Засiв у тiлi...I пекуча бiль нагаду╓,

Що ти здоров*я втратив.

А спомин - як на рану сiль...


Я вiрю в тебе!Вiрю в тво╖ сили!

Кому ще вiрити?Не тiй бiдi,

Що покалiчила так хлопця молодого

На непотрiбнiй i страшнiй вiйнi...