# Память

Николай Павлович Чабан

Прошло пятнадцать лет... Тоже пролетели незаметно.А память осталась.

"ПАМ*ЯТЬ".


П*ятнадцять рокiв...Багато чи мало?

Кожна сiм*я ма╓ власний свiй лiк

З то╖ пори,коли першi "двохсотi"

З Пiвдня летiли...Чекаючи крик

Рiдно╖ мами,що сина чекала...

З вiйська...Додому...В сiм*ю...До батькiв...

Але чому ж тi╖ чорнi╖ хмари

Небо закрили? Хто так хотiв?

Хто так бездумно вiддав той наказ,

Котрий i зараз у нашому серцi

Болем щемить...I сльози гiркi

Не висихають...Згадаймо тi днi!