# Вишнi

Эмир Иванович Рыбак

Збiрник: 1) Вишнi 2) Зустрiч однокласникiв 3) Гомонiла площа 4) Сонячний ранок 5) Нiчнi спомини 6) Балада про невiдомого солдата 7) Про кохання. 8) Пригода з кавунами 9) Небо задощило. 10) Спека в далекiй кра╥нi Афганiстан 11 Серце радiсно щемить

Рыбак Эмир ИвановичВишнiСоздан: 28/07/2011, изменен: 04/09/2020, 7kСборник стихов: ПоэзияЗбiрник: 1) Вишнi 2) Зустрiч однокласникiв 3) Гомонiла площа 4) Сонячний ранок 5) Нiчнi спомини 6) Балада про невiдомого солдата 7) Про кохання. 8) Пригода з кавунами 9) Небо задощило. 10) Спека в далекiй кра╥нi Афганiстан 11 Серце радiсно щемить============================================================       Вишнi В зеленiм листi вишнi запашнi Що жаром пашать i палають, В зiрок далеких наче грають. - Ти ╖х вхопи, стиглi й смачнi. Як скуштувати хочеться менi Ласощi, що сяють, як вогнi Й нiякий оклик тобi: Ще нi! Я зараз ╥х зiрву, хоча б двi. Яскрава кров - це лiпше вино, Що з вишень до шлунку стiка", Наче сонечко зазира" у вiкно, Й хмiль насолоди тебе зустрiча". Берiть, зiрвiть, куштуйте вишнi! Вони, як квiточки яскравi, пишнi, ╥х смаковиння, не буде вам лишн", То смакуйте ╖х все вище й вище... Укра╥на. Липень. 2011 рiк Зустрiч однокласникiв. Сьогоднi однокласники зiбрались В казковiй новоушицькiй кав"ярнi Й оченята вiд спогадiв смiялись, Що були зацiкавленi, ще й гарнi. Мо╥ думи в минуле полетiли При видi стомлених роками рис. В душi всi фото потеплiли I кольоровий клiп богами вис. Розмови друзiв за столами Дзвенiли, як весняний потiчок - Це гомiн над долинами, горами В напрузi бiльш тисячi свiчок. Я слово до спiвучнiв мав Яке у вiчi присутнiм казав: Здоров"я, ще й щастя бажав, Й зорi слави вiд них жав. Пiсня всiх нас по"днала, Що голубкою там лiтала. Юнiсть в танцi поладнала Наснагу, що весело вiтала... Задоволенню не було меж, Веселився зi всiма i я теж. Пiрнули ми в Юнь - авжеж - Це спалахи прожитих пожеж... Укра╥на. Липень. 2011 рiк Гомонiла площа. У вiвторок гомонiла площа В центрi нашого села. На торг вiдьма - Тодоска, Вела з собою чортеня: - Щоби обдурити покупця, Заздрiсть людську обновити, У зiваки поцупити гаманця, А iнших розумом обдiлити. Тут торгашi собi торгують, Грошенята пальцями рахують i селян товаром годують, А неуважних ще й "обдують"... Укра╥на. Липень. 2011 рiк Сонячний ранок. Трави у перлиннiй росi На ранковiй зорi I у свавiльнiм Днiстрi Наче у синiм вiкнi Хвилi променi катають, Якi всi вiтри пiдганяють Та блискочуть i гадають Людям настрiй пiдiймають. Вони лагiдно вiтають Усе живе, що навкруги - Квiтучого Днiстра береги, Якi прокинулись i зiвають... Укра╥на. Липень. 2011 рiк Нiчнi спомини Я тепло╥ лiтньо╥ ночi Споминаю чарiвнi лiта, Нiби сон бачать очi, Що в вирiй собi вiдлiта". О, доле, я дякую тобi За те, що щасливий нинi За далi з сонцем лазурнi На милiй ненцi Укра╥нi. За науку в школi у селi За свiтлi чепурненькi хатки Де живуть дорослi й малi Хоробрих предкiв гордi нащадки... Укра╥на. Липень. 2011 рiк Балада про невiдомого солдата Ясно - невiдомого солдата На бiлiм свiтi не бува", Десь же була його хата I мати, що завжди чека". Очiку" кожну вiльну мить Статного, й доброго, I серце ╥╥ саме летить До козака хороброго, У новiй формi вiйськовiй, Що ворогiв скида" з тину. У далекий зеленiй дiбровi, I думи линуть мати сину, Про сiм'ю й свою Вiтчизну Яку вiд загарбникiв захища", Та куля зачервонила бiлизну I про його нiхто не зна". Пройдуть роки, десятилiття Може й другого столiття Наступить нова пора лiтня, Та подих вiйни лихолiття Нам не забути нi дня, Бо за волю загинула рiдня Й у згадках спомин - рiзня - Чорно╥ вiйни гiрка рiлля. Загиблого солдата доля не проста - Його подвиг нам не забути на вiка. Про кохання. Кохана, ти завжди зi мною будь, Якщо вночi не можеш заснуть. Нам зорi сяють, як - цвiтуть, Бо це - кохання i з золота суть. Кохана, ти руку менi подала I з усмiшкою на танець звала, Тодi коли квiтчала наша земля I темп жвавого життя задала. Нам усмiхнулася яскрава зоря Ми ринули в вирiй, як бджоли в поля - Це було кохання чарiвне зiлля - Радiсть королiвни - щастя короля.... Литва. 2020-08-23 Дитяча пригода з кавунами Колись два жвавих брата Чорноконь, Брати бешкетники, отi - Бiлецькi, Велосипеди не випускали iз долонь, Я, Василь, ╢вген, i ми - не кепськi, Щодуху по╥хали по кавуни достиглi У Балабанiвку на привабливий баштан. Ми хлопчаки, як тi - пернатi щиглi I крутили педалi, як дужий кардан. Дорога бiгла через Струзький лiс, А далi на високий горб i вже - Струга. Який нас спонукав на крадiж бiс Нiхто не знав, а це його була заслуга. На перехрестi ми звернули вправо, Розкiшно ╥хали, та повернули влiво, Та сторож мiша" - кепськi справи, А кавуни макiтрами блистiли - дiло. Сторож баштана нас добряче ганяв, Та кожен по два - три кавунчики мав. Ми додому дмухнули, а вiн все стояв, Берданку в руки взяв i стрiляв. Ми, там не лишили нашого духа, Радiсть вiд азарту - це мила доля, А ми, добрих ангелiв не слуха, Та до нас не сунула нудьга з поля. То за Стругою з горба злiтали Хлопчиська iз зеленими м'ячами Й пiсню перемоги гучно спiвали, А чортенята радiсно скавчали. Та кавуни уже попереду котились Ми падали, обганяли ╥х - тi бились Вiд порохiв кавунчики не мились, А ми вiд болю ран вужами вились. Велосипеди цифру 8 показали, А ми вiд горя сльози зливали. - Це вам наука, - ангели шептали, Та ми не чули, кавуни збирали. То ж добро - ласощi пропада" I не змивши кожен з них бруду Рожевi шматочки всмак ковта", Сльози стира", розпач i тугу. Солодкий сiк розмивши бруд Розмазаний був по лицi I розтiкався, капав, й худ, А чортята тiшились собi. Смiючись, ми на все начхали, Поласували брудними кавунами, Як собаки рани сво╥ зализали I чвалали, з ангелами, та чортами. Це дiло було давно, в 1970 роцi, I було це часто, на кожному кроцi, Та це спомина"ш, лежачи на боцi, Смiшинка зi сльозою застряла в оцi. Литва. 2011. 09. 17 Небо задощило. Якось вранцi небо задощило I смутно посвистував вiтер, Та сивим димком яри залило, Баюри блищали - море вiдер. Дорога безмiрною тугою тяглася В спустошене пiсля жнив поле - Плакуча Осiнь Зимi не пiддалася - Небо вiд густих хмар не прозоре. Тут вилась коса щiтка дощу - На обрi╥ бiлi явори в поту. - Скупо╥ заграви сонця прошу, Бо досить вже сипати росу. Литва. 2011. 12. 20. Спека в далекiй кра╥нi Афганiстан Сонце рiзко пiднялося вгору У засклену прозору блакить, У безмiрну небесну комору, Починаючи внизу все палить. Тут безшумно закипала спека - Пiд панамою спiвав джи╜унець - Без води чатувала небезпека, I серце гуло, як двигунець. Як хотiлось джерельно╥ води Й на за╥док сiк спiлого граната, Жаром в бою шкварчали стволи I рiжки пустi, " лише граната. Нам було, дуже пекельно жарко, I сонце 'на коня' налило чарку. Вбивати ворогiв - все ж жаль то, Що падуть вiд пострiлiв шпарко. Ця спека в далекiй кра╥нi, Що опалила в макiтрi мозки, Виходить, як вода по краплинi I вбива" в не╥ болючi гвiздки. Литва. 2011. 12. 22. Серце радiсно щемить Небо сiрi" - свiта" - Бiлий день воскреса", Всiх живих вiта" - Свiт жити поспiша". Вiтерець собi летить Й кучерявi хмари гонить. Серце радiсно щемить - Кохання в дзвони дзвонить... Литва. 2012. 06. 12. * Квiтучий луг, неначе море Й колосся хлiбiв широке поле, Та блакитне небо прозоре, Знiмають бiль, сум чи горе... Литва. 2012. 07. 02. * Сьогоднiшня шоколадна нiч Ся" безлiччю яскравих свiч I ти з коханою увiч на ввiч - Кохання пала" неначе пiч. Литва. 2012. 07. 07